- De har det altid sjovere end os. - Det har alle.
- Har du set Patricia? - De er kæmpestore.
Hun har sagt, jeg godt må røre dem. Det er rigtigt. For en dollar.
- Har hun sagt det til dig? - Ikke direkte til mig.
Det regnede jeg heller ikke med.
- Carl siger, du er homo. - Og hvad så?
- Han siger, du er homo. - Hvad vil du gøre ved det?
- Ikke noget. - Du er nødt til at gøre noget.
- Du er virkelig en god ven… - Det er dig, der er homo.
Du kan bare komme an.
Splid, splid, splid! Sort og hvid, hvid, hvid!
Det er som tak for, at du fik mig i fælden.
- Hvad laver I? - Ikke noget søster.
Gud smiler til de tiltalende, mr. Stafford. Ikke til de trodsige.
De herrer… så er kl. 17. Nu er eftersidningen slut.
I Guds øjne kan alle syndere blive frelst.
- Mine øjne ser noget andet. - Ja, søster.
- Jimmy... - Skrid med dig. Du er et røvhul.
Det er I begge to.
Mor? Far?
- Er du derinde, min dreng? - Ja, det er jeg.
- Knokler du derinde? - Lad ham nu være.
Stakkel. Han bliver blind og får behårede håndflader.
Han er 13. Sådan er de.
Så du Patricia? Hun er virkelig pæn.
Mike? Hvad har du så travlt for? King bliver jo hele tiden anholdt.
Jeg vil have en god plads.
Indbydelse til Det Hvide Hus. "John Fitzgerald Kennedy".
"For at have set det, jeg har set, og se det jeg ser."
"Bruges forsigtigt. Hilsen George."
"Catherine Caswell".
Catherine…
Kan jeg hjælpe dig med noget?
Ja, jeg… jeg bor ovre på den anden side…
Og… jeg spekulerede på, om De har brug for noget hjælp.
I haven eller i huset. Jeg prøver at tjene nogle penge.
- Til en Europatur med min klasse. - Det lyder spændende…
Adam.
Skal du med ind?
- Hvad kan du lave? - Hvad?
- I huset? - Gøre rent, lave ting… alt muligt.
- Og det vil du have penge for? - Til min tur.
- Kender du præsident Kennedy? - Jeg har mødt ham.
Min mor har engang givet ham hånden. Til en middag.
- Hun sagde, hun følte sig nøgen. - Det kan ikke have huet din far.
Min far siger, at han stjal valget ved at være pæn i tv.
- Hvad mener du? - Det ved jeg ikke, jeg så det ikke.
Jeg har brug for at ordnet min have.
Har du prøvet det før? Havearbejde?
- Så får du ikke ret meget for det. - Jeg lærer hurtigt.
Det gør du sikkert. Kom igen i morgen.
Okay. I morgen.
"Fik hende til at føle sig nøgen."
Pis.
- Adam! Der er mad. - Jeg kommer.
- Er han nu på badeværelset igen? - Vi er i det mindste forstående.
- Hvis min far havde taget mig… - Så havde han skåret den af.
Adam.
- Adam. - Jeg kommer nu.
- Day, Faith. Davs, Patricia. - Fladpande.
- Skrid, Carl. - Okay, så skrider jeg.
Jeg tænkte bare på, om du havde lyst til at komme med hjem en dag?
- Og lave hvad? - Det ved jeg ikke.
Tale sammen, høre plader…
Ja, det vil jeg da gerne.
Mr. Stafford, er der nogen grund til…
… at du ikke er, hvor du bør være? - Nej, søster.
Det tænkte jeg nok.
Det er mig, Adam. Naboen.
Deres have? Jeg skulle lave noget i Deres have?
- Hvem har malet de her? - Det har jeg.
- Kan du lide dem? - Det tror jeg.
Men det er bare farver, ikke? De skal ikke betyde noget, vel?
- Farver er farver. - Hvad betyder de?
Lige hvad du synes. Ting er, hvad vi gør dem til.
Formen er død.
Har du set en forladt bygning? Med smadrede vinduer hullet murværk?
Fra det øjeblik de bliver opført, begynder de at forfalde.
Det afhænger af, hvordan man ser på det.
"Formen er død." Det kan jeg godt lide.
Jeg synes, den ser fin ud.
- Du skal fjerne det hele. - Det hele?
Rub og stub. Hiv det op og fjern det.
Jeg vil have jord. En ny begyndelse. Ikke noget fint.
Riv det hele op. Så begynder vi helt forfra.
- Formen er død, ikke? - Nemlig.
Måske kan den hjælpe.
Hvor er De smuk.
Det siger du garanteret til alle piger.
- Nej. - Grav træt op og smut hjem med dig.
- Cubanerne tilgiver aldrig Kennedy. - Det er også lige meget.
Vi har kommunister 140 km herfra. Castro griner ad os.
Du ser ud, som om du har gravet helt ned til Kina.
- Jeg arbejder i haven. - Hvilken have?
- Mrs. Caswells have. - Hvis?
Mrs. Caswell, der er flyttet ind ovre på den anden side.
Catherine Caswell?
Kom og sæt dig, min ven.
- Catherine Caswell er sød, ikke? - Jo, jeg kan godt lide hende.
Hun er meget speciel. Hun har set og gjort mange ting.
- For mange ting. - Hun har haft det svært. Hun er…
… meget følelsesladet. Og måske ikke den bedste at arbejde for.
- Hvorfor ikke? - Altså… det er svært at forklare.
Hun er anderledes end os. Hun går ikke op i de samme ting.
Hun er ligeglad med sin egen søn.
- Har hun en søn? - Det havde hun.
- Hvad er der sket med ham? - Du skal bare holde dig fra hende.
- I sagde, jeg skulle finde et job. - Ja, bare ikke hos…
Du må godt arbejde for hende. Bare du ikke bliver hængende der.
Gør, hvad hun beder dig om, og kom hjem bagefter.
- Okay, min dreng? - Okay.
- Hvad har du lavet i skolen i dag? - Ikke noget.
Alle tiders.
Alle frie mennesker, uanset hvor de bor -
- er borgere i Berlin. Og da jeg er et frit menneske -
- er jeg stolt over at kunne sige: "lch bin ein Berliner".
Der er mange mennesker i verden -
- der ikke forstår, eller som påstår, de ikke forstår -
- forskellen mellem den frie verden og den kommunistiske verden.
Lad dem komme til Berlin!
John Fitzgerald Kennedy.
- Hvad er der? - Så er De og præsidenten…
- . virkelig venner? - Ja, selvfølgelig.
Vi kender hinanden fra skoletiden.
Hvad mener du egentlig?
- Jeg kiggede ud ad vinduet i går… - Og så ikke noget. Ikke spor.
Okay. Undskyld.
Visse ting er private, Adam.
- Og sådan skal det forblive. - Som Deres søn, for eksempel.
- Hvem har fortalt dig om min søn? - Mine forældre.
- Du godeste… - Derfor må De også have en mand.
- Eksmand. - Hvordan er han?
Han er rejst. Sådan er han.
Han var.. en lille dreng.
- Ligesom dig. - Jeg er ikke nogen lille dreng.
Nej…. det er du vel ikke.
- Hvor skal De hen? - Det vedkommer da ikke dig.
Han nægter at tale med nogen på Langley.
Jack vil ikke tale om det. Han siger, at den sag er lukket.
Måske skal du minde ham om, at samtalen skal holdes åben.
- Han siger, at Bobby siger, at… - Vorherre bevares! Bobby...
Flyverstøtte. Det var årsagen. Manglende flyverstøtte.
Det er let at være bagklog, når beslutningen er truffet.
Vi taler om en mand, der stod ved muren og udtalte "Berliner" forkert.
"Ich bin ein Berliner." Vi er alle sammen doughnuts.
- Kan vi ikke tale om noget andet? - Hvad kan man ellers tale om her?
- Livet, for eksempel? - Er der et liv uden for politik?
- Der er ikke andet end politik. - 114 mænd døde…
Giancarlo og Marcello.
- Catherine Caswell. - Drengen var dækket af jord.
Det var Svinebugten… Svinedrengen.
Svinedrengen!
Formen er død.
- Hejsa. Vi skal hjem til dig, ikke? - Jo, helt klart.
- Skal vi gå, venner? - Magda tager med.
- Det er okay, ikke? - Jo. Det er det vel.
- Fint hus. Hvad laver dine forældre? - Skriver. De er journalister.
- Min mor skriver også. Kogebøger. - Sejt.
Bare lad, som om jeg ikke er her.
Jeg er her ikke.
- Hvad var det. - Et kys, dumme. Et fransk kys.
- Jeg har været i Frankrig engang. - Så må du da vide, hvordan man gør.
Hvad er det?
Det er min tand.
Hvor ulækkert.
Jeg skal hjem. Min mor henter mig.
Ja, vi må hellere gå.
Ring til mig, når den er blevet lavet.
- Måtte vi ikke vide det med tanden? - Jeg limede den jo på igen.
- Jeg troede, det ville gå. - Den tand vokser ikke ud igen.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Det ved jeg ikke.
- Hvad er der galt med dig? - Der er intet galt med mig.
- Hvad mener du med det? - Du er hos den kvinde hver dag.
Du er altid på dit værelse. Du taler ikke med os mere.
- Det er din tand, for pokker. - Min tand.
- Hvad stak lige ham? - Aner det ikke.
Nå… så må vi jo ringe til tandlægen i morgen.
Society-piger og Washington-koner…
Nero tøver, Rom brænder.
Hvem fanden er du?
Man skal ikke ignorere folk i mørket.
Du svarer ikke på mit spørgsmål. Kan du godt lide at liste rundt?
Kan du godt lide at liste rundt og iagttage folk?
Skal jeg smide dig i fængsel, så andre kan iagttage dig lidt?
- Du kan ikke smide mig i fængsel. - Kan jeg ikke?
- Du er ikke panser. - Hvad får dig til at sige det?
- Du er fuld. - Alle mulige drikker sig fulde.
Kom.
Nå, så det er sådan, en rejse ind i bevidstheden ser ud?
Dav, Graham.
Hvor ynkeligt. I ligner…
- Jeg fandt ham lureren her udenfor. - Davs, Adam.
Dav.
- Nå, du kender ham? - Han arbejder for mig i haven.
I haven…
Den minder om Vietnam. Efter en gang napalm.
- Kan du ikke lide den? - Nej.
- Jeg tror, jeg går. - Hvorfor?
Det er rart at have en mand i huset.
Hvad fanden griner du ad?
Hvad?
Gå I ovenpå. Jeg kommer lige om lidt.
Hvad skete der med dig?
Hvor tog du hen?
Jeg er lige her, Graham. Som altid.
Du lovede mig noget… Og Harris.
Du sagde, du ville passe godt på os. Også efter at han…
Vi kunne have fået et barn til. Vi var stadig en familie.
Folk ser dig.
Det er jo ikke hemmeligt. Du kommer i Det Hvide Hus. Folk ser dig.
- Du er min hustru. - Var! Jeg var din hustru.
Alle ved det. Og griner ad det.
For du er ikke den eneste, Catherine.
Han har en hel række kvinder og knalder med dem alle. Dem alle!
Du kan ikke såre mig mere, Graham. Hverken dig -
- din regering eller dit dyrebare bureau.
I kan ikke røre mig.
Han var også min søn.
Var han det?
- Har det været en hård dag? - Cubanerne er en tikkende bombe.
- Idioter med våben. - Antikommunistbrigaden er en fiasko.
- Alle vil tilbage på egne vilkår. - Næsten som i et dårligt ægteskab.
Næsten.
Du har lært hende godt op. Bliver hun et problem?
Hun skriver alt ned, som hun altid har gjort. I sin dagbog.
- Det, troede jeg, var overstået. - Det er lettere sagt end gjort.
- Mr. Det Valle. Hvordan går det? - Hver morgen, når jeg vågner…
… tænker jeg på, at Fidel griner ad os.
- Selv om det ikke er sjovt. - Kennedy griner også.
- Og De kender mr. Caswell? - Ja, naturligvis.
Vi må reagere hurtigst muligt.
Det skal regne, før vi sår noget. Gå hjem, hvis solen skinner.
Fiaskoen i Svinebugten er Kennedys fejl.
"Svinebugten", ikke "svinedrengen".
Hvad tænker Secret Service-folkene mon på, når de venter -
- mens Jack og jeg "svømmer"? Han stoler ikke på Lucian mere.
Kun på Bobby.
- Du skulle have set dig selv. - Jeg kunne mærke dine hænder.
- Du har godt nok travlt. - Der er meget at se og nå.
- Hvor er du smuk. - Du er her ikke for at kigge.
Allerede?
Helene laver mad. Vagtel eller sådan. Jeg har lovet at komme hjem.
Hun har læst den der Huxleybog. Hun brød sig ikke om den.
Det overrasker mig ikke.
- Jeg kunne godt forlade hende? - For min skyld?
Lad være med det. Jeg er ikke god til at lave vagtel.
Hav en god aften.
Din taske ligger på gulvet. Meget afslørende.
Undskyld. Det har ikke regnet, så jeg går bare hjem.
Sæt dig her.
Du skal aldrig skamme dig over at blive ophidset, Adam.
- Men lad være med at gøre det igen. - Det skal jeg nok lade være med.
Jeg så din mand i dag.
Han stod sammen med en anden mand og talte om dig.
Så kom der en tredje mand, der talte med accent. Det-et eller andet.
- Det Valle? Hed han det? - Ja, det gjorde han.
- Hvem er han? - En cubaner. En meget vred en.
Nogle mener, han er patriot, andre at han er forbryder.
- Det afhænger vel af ens synspunkt. - Det er nemlig rigtigt.
- Nu skal du være sød at gå. - Så ses vi i morgen.
Adam… Hvis du ser min mand igen…
… Så gå den anden vej.
- Det ovale værelse. - Det er Catherine Caswell.
- Præsidenten har ikke tid. - Jeg vil godt vente.
Der kan godt gå lang tid. Han taler nok længere, end De vil vente.
- Kan jeg lægge en besked til ham? - Nej. Nej, det kan De ikke.
"Ikke tid." Lav nu ikke lort i den, Jack.
Endelig kom de cubanske fanger tilbage fra Svinebugten.
Efter 20 måneders fangenskab blev de frigivet af Fidel Castro -
- til gengæld for 53 mio. dollars i form af mad og medicin.
Hvordan skal de glide ind i det amerikansk-cubanske samfund?
Adam! Skynd dig. De kan komme, hvornår det skal være.
Fjols.
Walter kører dig. Jasons far.
Vi kommer sent hjem, så du skal bare gå i seng.
Og bliver der drukket til festen, forlader du den. Det mener jeg.
Så beder du Jason ringe til sin far.
Og tro ikke, at jeg ikke opdager det, for det gør jeg. Er du med?
- Farve, far. - Farvel, min dreng.
Adam?
Mor dig godt.
- Lad nu være, for satan, Jimmy. - Han tør ikke lege.
- Hold kæft og sæt dig ned. - Er I klar?
Stil dig klar, Adam.
Kom så….
- For fanden, Jimmy. - Han er bare så åndssvag.
- Faith? Et minut! - 60 lange sekunder.
Adam og Faith, Adam og Faith…
60,59, 58, 57, 56…
- Fransk, ikke? - Jo.
Du har fået lavet din tand.
Det kan jeg mærke.
Adam…
Faith…
Adam Stafford er et røvhul.
- Er du okay? - Jeg sår.
Jeg troede, du sagde, vi skulle vente til efter regnen.
Efter, under… det er lige meget.
Du må fryse.
Helt enormt.
- Hvorfor er musikken så høj? - Jeg malede.
Man kan høre det på den anden side af gaden.
- Vil du have en? - Det vil jeg da gerne.
Du må hellere gå hjem.
Jeg vil gerne male sammen med dig.
Så lad os male.
Nå, hvad synes du?
Ikke dårligt.
Ikke dårligt…
- Formen er død. - Nemlig.
Jeg tror, jeg er færdig.
- Texas til thanksgiving? - Jeg er nødt til det.
Tager jeg ikke af sted, får jeg ikke lønforhøjelse. Man skal ud i marken.
Det er bare…
Adam er så…
Jeg kan ikke klare det alene.
Og Texas… Dallas er et hul.
Jeg skal kun være væk et par dage.
Og jeg skal nok prøve at nå hjem til thanksgiving.
Nå, jeg går op og vækker ham.
Der har nok været fuld gang. i hormoneme til den fest i går.
Adam, du skal…
Mike? Kom herop!
Har du set det?
- Hej, far. - Hvad… skal jeg gøre ved det her?
- Det er altså ikke noget at tale om. - Du har maling over det hele.
Gå ud og bad. Og bliv der, til du er helt ren.
Bagefter må vi tale om rengøring af dit værelse.
Nu!
Det er hende Catherine Caswell. Det må stoppe.
- Jeg taler med hende i eftermiddag. - Du går over og taler med hende nu.
- Okay, jeg skriver bare lige… - Nu!
- Dav. - Jeg hedder…
- Mike Stafford fra "Star". Din artikel om dr. King var god.
Selv om… du ikke just virkede positivt indstillet.
Carver. Lucian Carver.
- Den Lucian Carver? - Berømmelse er noget flygtigt noget.
Men i Washington tager vi, hvad vi kan få. Kom indenfor.
Er det ikke tidligt at å gæster, Lucian?
Opfør dig nu ordentligt, søde. Det her er din nabo Mike Stafford.
- En drink? - Det er lidt tidligt.
- Skal han have en drink, Catherine? - Det er mit hjem. Tag en drink.
Vodka.
Is.
Lucian, lad nu være med at drille. Giv ham nu bare den drink.
- Hvordan har drengen det? - Drengen?
Din søn, Adam?
- Hvordan har han det? - Han… han har det fint.
Helt fint. Som altid. - Godt.
Det er det, vi arbejder for, ikke? Børene. Fremtiden.
- Det er det vel. - Hvordan var din barndom, Lucian?
På en eller anden måde kan jeg ikke se dig lege på engene.
Den var god. Alle tiders.
Det sædvanlige.
Mike… er det her en hyggevisit, eller vil du noget bestemt?
Det drejer sig om Adam. Min hustru er bekymret. Nok lidt for meget.
Men han er her alt for meget, og han er begyndt at skulke fra skolen.
Og det med… malingen i morges…
Hvis din hustru ikke vil have, at han arbejder her, stopper han nu.
Det var rart at møde dig, Mike. Jeg ser frem til din næste artikel.
Ja. Godt. Tak.
Hav nu en god tur til Texas.
Rart at møde jer begge to.
Du behøvede ikke at skræmme ham. Men du nød det.
Jobbet har visse fordele, det medgiver jeg.
At skræmme folk. At tvinge folk til at gøre ting, de ikke vil.
Det, der kan virke som det værste, kan af og til være det bedste.
Jeg kan intet gøre, Lucian.
Din ven, Jack, nægter at tale med mig. Med alle, faktisk.
- Vi har kun dig. - Han har gjort det klokkeklart:
Ingen snak.
Ingen sex, ingenting. Det er slut.
Jeg er nødt til at advare ham. Situationen er meget ustabil.
Tager han sig ikke af Cuba, tager Cuba sig af ham.
Jeg er presset. Jeg må….
- Han kan være i fare. - Han er vores præsident.
Han er et menneske. og vi begår fejl, vi må indrømme vi har begået.
Der skal ske forandringer, Catherine. Ellers kan det gå rigtig galt.
Det er som skak, ikke?
Du rykker brikkerne inde i dit hoved.
"Skal jeg ofre tårnet eller kongen?"
- Vil du ofre mig? - Jeg er din søns gudfar….
- Min søn er død. - Han var en dejlig dreng.
- Engang sagde Graham… - Ud!
Det er Catherine Caswell. Er han…?
Nej, De skal ikke lægge besked.
Lucian Carver. Han kendte Adam, mine artikler, kendte til Texas…
Ja. Han arbejder for CIA. Han er CIA. Specialstyrken. Castro, Lumumba…
- Hvad skal vi have til morgenmad? - Røven i sædet, makker.
For det første: Du må aldrig tale med mrs. Caswell igen. Aldrig.
For det andet har du stuearrest. Mens jeg er væk, arbejder din mor her -
- og du går enten i skole eller er herhjemme.
Skolen og hjemme. Ikke andet.
- Er det forstået? - Ja, det er det.
Hvad siger I til æg? Så laver jeg nogle æg.
- Kan jeg hjælpe Dem, frue? - Catherine Caswell.
- Beklager, mrs. Caswell. - Jeg står på den private liste.
Tilsyneladende ikke længere.
Er du parat til at dø? Er du parat til at dø for præsidenten?
- Jeg er soldet, frue. - Du adlyder bare ordrer.
- Og gør din pligt? - Ja, frue.
- Hvad fanden vil du? - Ikke noget. Hente min bold.
Nu har du fået den, ikke?
I Dallas lufthavn og over hele byen -
- var politistyrken udvidet med 400 mand.
Man frygtede -
- demonstrationer, der kunne genere præsidenten.
Så sent som d. 24. oktober blev FN-ambassadøren, Adlai Stevenson -
- overfaldet i Dallas på vej væk fra et møde.
Det er nu blevet bekræftet -
at præsident Kennedy døde kl. 13, centraleuropæisk tid.
Kl. 14, amerikansk østkysttid, for 38 minutter siden.
De har slået ham ihjel.
Vicepræsident Johnson har forladt hospitalet i Dallas -
- men vi ved ikke, hvor han er taget hen.
Formentlig aflægger han inden længe ed -
- og bliver USA's 36. præsident.
I morges i Dallas lufthavn var præsident Kennedy munter…
Stop. Knopperne.
Du må ikke gøre dem ondt.
Det er den 22. november, og min have står i blomst.
Politiet leder efter en hvid mand i 30-års-alderen -
- der vejer 75 kg og er lille af bygning.
Præsidenten blev skudt med et gevær, kaliber 30-30,
Det var ikke min skyld.
Adam…
- Du må ikke røre mig. - Undskyld…
Forsvind. Forsvind, din lille lort.
Mor.?
Det er okay. Det skal nok gå alt sammen.
- Hvor slemt var det? - Kortegen drejede om hjørnet.
Det blæste. Folk snakkede, grinede og pegede…
Hans hoved blev kastet tilbage og så frem igen.
Jackie kravlede op på bagagerumsklappen, og så kørte alle.
- Jeg må tilbage på kontoret. - Du er lige kommet.
Oswald har fundet en advokat. Jeg bliver der hele natten.
- Det må have været forfærdeligt. - Det var det også.
I det mindste er det overstået.
Det er en ringe trøst.
Vi ses, min ven.
- Goddag. - Jeg…
- Må jeg komme ind? - Det tror jeg ikke.
- Har Adam det godt? - Han har det fint.
- Han har vist noget af mit. - Det skal jeg nok spørge ham om.
Gå op på dit værelse. Nu.
Jeg er helt enig. Op i røven med glasset. Gå direkte til flasken.
Lad mig være i fred.
Jeg ville bare se, hvordan du havde det.
Hvor fandt I Ruby? Er han en af Det Valles venner?
Eller en af dine venner?
Det er lidt mere indviklet end som så.
- Han er præsident. Og han er død. - Han var præsident.
Da jeg giftede mig med dig…
… var du den største idealist, jeg nogensinde havde mødt.
Du ville forandre verden. Og det skal jeg love for, du gjorde.
- Du har mistet alle dine idealer. - Det var andre tider.
- Nej, det er dig, der er anderledes. - Jeg har ikke mistet mine idealer.
Jeg har mistet dig.
Han ville ikke høre efter. Uanset hvem, der sagde noget.
Jeg skal bruge dagbogen, Catherine.
Er der noget, der skal mørklægges, Graham?
Punkt A fører til punkt B, der fører til en finger på aftrækkeren.
Lad mig dog være.
Jeg er en eks. Ekshustru, eksmor…
Ekselskerinde…
Jeg skal nok afsløre alt. Jeg bryder samtlige regler jeres lille bog.
Jeg skal nok afsløre dig og Lucian -
- og Det Valle. Jeg sætter jeres fingre på aftrækkeren,
Det var Lee Harvey Oswald, der skød.
Lad mig være i fred. Så bliver jeg ikke besværlig.
I øvrigt… har jeg også brændt den.
Det ligner ikke dig. Du har dagbøger helt tilbage fra 3. klasse.
Hvad ligner mig, Graham?
Hvordan er jeg?
- Harris var… - Gå ad helvede til.
Det var ikke din skyld.
Jeg… jeg mistede dig.
Og jeg vil have dig tilbage.
Vi kan rejse væk.
Og begynde forfra. Bare os to. Lige hvor du vil hen.
- Det lyder dejligt. - Men Lucian skal have dagbogen.
Jeg har brændt den, siger jeg jo.
Tal med ham. Fortæl ham det.
Så tager vi hen, hvor du vil.
- Jeg skal nok tænke over det. - Gør det.
Gør det.
Jeg rejser.
Jeg håber ikke, jeg ser dig igen, og det er forhåbentlig gensidigt.
Jeg forsvinder, så skal du ikke bekymre dig om mig mere.
Dagbogen er et problem.
Du kan ikke lukke munden på alle, Lucian.
Jeg skal kun lukke munden på dem, der vil afsløre noget.
Dagbogen er et sikkert sted.
Lad mig være i fred, så forbliver den der.
Jeg elsker mysterier. Spørgsmålet er, hvor den kan være?
Et sikkert sted. Hvem ved… Du giver den måske til en.
Det sikreste sted. Et sted jeg aldrig ville lede.
Gud ved, hvor det kunne være? Hvem det kan være?
- Det ville du aldrig gøre. - Jeg vil gøre alt. Lige meget hvad.
Og for at få budskabet ud, stod han ved den forfærdelige mur -
- og tilkendegav for verden: "lch bin ein Berliner!"
- Vi er alle… - Donuts.
- Hvadbehager? - Han udtalte "Berliner" forkert.
- Han sagde, at vi alle er doughnuts. - Prøver du på at være sjov?
- Nej, søster. - Rejs dig op.
Kom herop.
Frem med din hånd.
Vores land får aldrig en bedre præsident end John F. Kennedy.
Han var katolik. En visionær mand.
Jeg tolererer ikke morsomheder på hans bekostning.
En stor mand er blevet taget fra os. Sæt dig ned og bed.
Bed inderligt.
Adam…
- Hvad laver du her? - Jeg sagde, jeg er din moster.
- Jeg må have den tilbage. - Hvad?
Hvad tror du?
- Undskyld, jeg… - Det er i orden, bare jeg får den.
- Den ligger derhjemme. - Så må du hente den.
Efter skole. Mød mig på trappen kl. 15.30.
Okay.
Jeg rejser væk et stykke tid.
- Hvor skal du hen? - Det ved jeg ikke.
Til Indien, måske. Et eksotisk og fremmed sted.
- Hvor jeg ikke forstår sproget. - Hvorfor?
Fordi jeg ikke kan…
Livet skal have mening.
Det handler om at finde ting, der giver livet mening.
Børn, kunst, kærlighed…
De ting har jeg ikke mere.
- Du har mig. - Det ved jeg godt.
Men nogle gange er én person ikke nok.
Man kan godt rette sine længsler og drømme mod én person, men så…
… forsvinder personen pludselig.
- Hvis jeg var ældre… - Så var du ikke den, du er.
Håb…
Håb er noget, man mister, når man bliver ældre.
Og det skal jeg finde igen.
Er det en eller anden form for livsfilosofi?
Det kan man godt sige.
15.30 ved trappen.
Det er mig, Graham. Jeg får den I eftermiddag.
Jeg er glad for, at vi skal rejse, Graham.
Du er da tidligt hjemme.
- Lige måde. - Er alt, som det skal være?
Hvorfor var han her? Manden i trenchcoaten.
Han er en gammel ven af mor og mig…
- Hvor er den? - Børn forstår ikke alt.
- Hun vil have den tilbage. - Det tror jeg gerne.
- Du vil forstå det om nogle år. - Jeg forstår det godt nu.
Du lyver over for mig for mit eget bedste.
- Catherine har aldrig løjet. - Jeg er ked af det, Adam.
Du er min far. Du skal gøre det, der er rigtigt. For mig.
Det gjorde jeg, Adam…
- Det er min. - Nej.
Det er heller ikke din.
Det har du fuldstændig ret i.
Adam…
Catherine har haft et rigt liv. Kunst, kærlighed og spænding.
Når man lever sådan, kan man godt blive forvirret.
Det var Catherine.
Det stod der i hendes dagbog.
Hvor er hun?
Venter hun ikke på dig?
Bobby siger, du er en homo.
Han siger, at du har tilbudt at sutte den af på ham for 25 cent.
Hvad vil du gøre ved det?
- Han sagde, du ville… - Det kan du selv være! Røvhul.
Tekster: Rie Sommer PrimeText International
Tekstadmin : Prime Text International www.primetext v
....::::Rippet af Firewalker.dk::::....